Сесилия Мейрелес
Песен за коларя

Превод от португалски: Александър Муратов, Атанас Далчев, 1968

chitanka.info

Ден чист и зноен,

спокоен вятър.

Върви, талиго моя,

че малка е земята.

Тоз, който в тоя свят пристига,

попада често в изненада:

веднъж на щастие се радва

и три пъти скърби и страда.

Ден чист и зноен,

презморски вятър.

Върви, талиго моя,

че пътят ни е кратък.

Богатства много нося в мене

и те не ще останат скрити:

заспивах под звезди засмени,

потапях тяло във реките.

Ден чист и зноен,

планински вятър.

Върви, талиго моя,

да стигнем планината.

По пътя — камъни, коприва,

но всичко времето отнася.

С вода и вятър ги разбива

във кадифе от ситен пясък…

Ден чист и зноен,

небе високо.

Върви, талиго моя,

в каквато щеш посока.

Богатства много нося в мене

и те не ще останат скрити:

аз вече с ехото беседвах

и с облаци немирни скитах.

Ден чист и зноен.

С теб докога ли,

талиго моя,

ще се търкалям?

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.